Tänk att jag jobbat med The Phantom of the Opera!!!
Jag har nog haft världens roligaste jobb! Eller iaf jobbat på den absolut häftigaste arbetsplatsen. För en herrans massa år sedan jobbade jag nämligen på Oscarsteatern med The Phantom of the Opera, en av de bästa musikalerna som någonsin satts upp i världen! En föreställning som väldigt många har någon slags relation till. Alla som sett den har ett minne för livet, då kan ni kanske förstå hur det är för oss som jobbat med den.
Jag var med från första biljettsläppet, premiären och ytterligare drygt ett år. I ungefär 18 månader levde, andades och tillbringade jag nästan hela min vakna tid med människorna i och runt föreställningen. Till och med när vi var lediga träffades vi. Då ofta tillsammans med Chinateatern och Cirkus. Standard var att spela brännboll på Djurgården. Det var inte helt ovanligt att Skansens elefanter rastades medan vi spelade, så vi fick kela med dem samtidigt. Varenda måndag! Känns lite surealistiskt när man tänker tillbaka faktiskt.
Det här är 25 år sedan och fortfarande känns det som livet före och efter Phantom. För sisådär 5-6 år sedan tänkte jag att det kunde vara kul med en återträff. Men jag hade bara kontakt med ett par stycken från den tiden (bla Bert-Åke Varg som jag träffat en del under åren), de i sin tur hade inte heller särskilt många kontakter kvar. Så jag började med att skapa en Facebook-grupp, nån kanske skulle hitta dit. Det gjorde det… fem år senare… För ett par månader sedan smällde det till. Från att ha varit 9 stycken i gruppen i många år, blev vi över 100 på bara ett par dagar!!!
![](http://lh3.googleusercontent.com/-dVu5pYW7jfI/VY73-uUPMUI/AAAAAAAAKkU/own_ip2wIgQ/s200/blogger-image--1770093845.jpg)
Å så kul vi hade! Vilken nostalgitripp!!! Å alla sa samma sak; Phantom har satt spår hos oss alla för resten av livet. Det vi hade tillsammans var helt unikt och något ingen av oss upplevt sedan dess. Vad vi än gjort sedan dess har vi alla haft åren från Phantom som vår referens. Det låter kanske klyschigt men vi var en enda stor familj och det spelade ingen roll om man stod på scen, jobbade bakom, framför eller ovanför. Alla hörde ihop! Ingen var viktigare än någon annan! Alla behövdes! Å vi alla tyckte väldigt mycket om varandra. En genuin vänskap!
![](http://lh3.googleusercontent.com/-jQHUTTIPhCw/VY74HVMS_QI/AAAAAAAAKkk/KgBSrrKtbH0/s200/blogger-image-698929099.jpg)
Konstigt hur det fortfarande känns som en stor familj. Även de man inte träffat förr. Alla har känslan kvar. Alla har samma minnen och samma referenser. Men nästan ingen vill tillbaka. Jo, kanske om man kunde spola tillbaka tiden. Men att vara med i nästan uppsättning var de flesta tveksamma till. Vi vet ju hur det ska vara och hur vi alla funkade tillsammans. Så blir det nog inte igen och ingen av oss vill riskera att bli besvikna. Vi vill ha kvar magin!
För det vi hade var magisk! Föreställningen. Vänskapen. Det går inte att återskapa. Men vi har det kvar. Å vi kommer att ses igen. Väldigt snart. Å då hoppas vi att resten av gänget också kommer 🙂
Tack allihop för en helt fantastiskt kväll!